Dvergulke (Taurulus bubalis) |
![Dvergulke](/innsendt/bilder/vedlegg/48593/5744235a69a81/dvergulke_280_1e0.jpg) Bilde: Stein Mortensen | Rike: Animalia (Dyreriket) Rekke: Chordata (Ryggstrengdyr) Underrekke: Vertebrata (Virveldyr) Klasse: Actinopterygii (Beinfisk) Orden: Scorpaeniformes (Ulkefisker) Familie: Cottidae (Ulkefamilien) Slekt: Taurulus Art: Taurulus bubalis (Dvergulke)
| Kjennetegn: Dvergulken har et stort hode og tre korte og en lang pigg på forgjellelokket. Til forskjell fra piggulke har den en piggstråle og tre bløtstråler i bukfinnen. Vanlig lengde hos denne arten er rundt 17 cm.
Leveområde: Dvergulken lever helst på hard bunn med mye stein og alger.
Næring: ever av mye småfisk og småkreps.
Utbredelse: Finnes langs hele kysten, og er vanlig ned til 30 meters dybde. |
Eremittkreps, trollkreps (Anomura) |
| Rike: Animalia (Dyreriket) Rekke: Arthropoda (Leddyr) Underrekke: Crustacea (Krepsdyr) Klasse: Malacostraca (Storkreps) Orden: Decapoda (Tifotkreps) Underorden: Anomura (Eremittkreps, trollkreps)
| Eremittkrepsene har bløt bakkropp, og 4. og 5. gangbeinpar er betydelig kortere. Eremittkrepsene lever i tomme sneglehus som de bærer med seg. Trollkrabber og trollhummere har kalkskjelett over hele bakkroppen, og segmenteringen er tydelig. Hos disse er bare 5. gangbeinpar er kortere enn de foranstående. Trollkrabbene er “krabbelignende” med en redusert abdomen som er foldet inn under framkroppen. Trollhummerene er mer langstrakte med en stor halevifte. |
Rødspette (Pleuronectes platessa) |
![Rødspette](/innsendt/bilder/vedlegg/54685/5825eee685586/rodspette_280_1e0.jpg) Bilde: Stein Mortensen | Rike: Animalia (Dyreriket) Rekke: Chordata (Ryggstrengdyr) Underrekke: Vertebrata (Virveldyr) Klasse: Actinopterygii (Beinfisk) Orden: Pleuronectiformes (Flyndrefisk) Familie: Pleuronectidae (Flyndrefamilien) Slekt: Pleuronectes Art: Pleuronectes platessa (Rødspette)
| Kjennetegn: Kjennes ofte igjen på de røde prikkene på øyesiden. Et sikrere kjennetegn er allikevel de huddekte benknutene på gjellelokket. Venstrevendte rødspetter er sjeldne, men noe mer vanlig er at blindsiden også er farget (“dobbeltflyndrer”).
Rødspetten blir sjelden større enn 50 cm lang, men det er fanget individer på opptil 100 cm og 7 kg.
Utbredelse: Arten er utbredt langs hele norskekysten.
Leveområde: Fra fjæra og ned mot 250 meters dyp. Den trives best på sandbunn, men finnes også på mudder- og grusbunn hvor den lever av mange slags bunndyr.
Biologi: Rødspetten kan bli opptil 50 år gammel, og den er 3-6 år før den blir kjønnsmoden.
Forvaltning: Storfisket av rødspette har foregått i rundt hundre år, men på grunn av tidlig overbeskatning har det vært nødvendig med kraftige kvotereguleringer, fredningstid og minstemål. |
Skrubbe (Platichthys flesus) |
![Skrubbeflyndre](/innsendt/bilder/vedlegg/54688/5825f232636af/skrubbeflyndre_280_1e0.jpg) Bilde: Stein Mortensen | Rike: Animalia (Dyreriket) Rekke: Chordata (Ryggstrengdyr) Underrekke: Vertebrata (Virveldyr) Klasse: Actinopterygii (Beinfisk) Orden: Pleuronectiformes (Flyndrefisk) Familie: Pleuronectidae (Flyndrefamilien) Slekt: Platichthys Art: Platichthys flesus (Skrubbe)
| Skrubbe er utbredt langs hele norskekysten, og finnes både på løs bunn og på hard bunn med algevegetasjon. Skrubben er en veldig tolerant art, og er kjent for å foreta lange vandringer. Om sommeren kan ikke kjønnsmodne individer påtreffes i ferskvann, ofte langt oppe i elver, og arten kan om vinteren finnes på over 100 meters dyp i havet. Den gyter bare i havet på 40-100 meters dyp. Skrubben skiller seg fra rødspetten ved at den har spisse benknuter langs sidelinjen og langs hele basis av rygg- og gattfinnen. Dessuten mangler skrubben rødspettens knuter på gjellelokket. Skrubben tilhører de høyrevendte fiskene, men allikevel finnes det i lokale populasjoner en relativt stor andel venstrevendte individer. Føden består av nesten alle typer småfisk og bunndyr. I ferskvann tar skrubben mye tanglopper og larver av fjærmygg. |
Strandsnegler (Littorina sp.) |
| Rike: Animalia (Dyreriket) Rekke: Mollusca (Bløtdyr) Klasse: Gastropoda (Snegler) Underklasse: Prosobranchia (Forgjellesnegler) Orden: Mesogastropoda Familie: Littorinidae (Strandsneglefamilien) Slekt: Littorina (Strandsnegler) Art (sp.): Littorina sp. (Strandsnegler)
| Fem strandsnigelarter er kjent i Norge. Fire artar som finst langs heile kysten, er:
vanlig strandsnegl (= kattesnigel, stor strandsnegl) (L. littorea), butt strandsnegl (= grisetangsnigel) (L. obtusata, = L. littoralis), butt strandsnigel (L. mariae = L. fabalis), spiss strandsnigel (= steinsnigel) (L. saxatilis). De to butte strandsneglene skiller seg ut ved at spiret er sammentrykt. Mens L. obtusata hovedsaklig finnes på grisetang og blæretang, lever L. mariae litt dypere, oppå sagtang. De to artene kan skilles på formen på sneglehusopningen. L. littorea og L saxatilis er også relativt like, men kan skilles på leppenes vinkel i forhold til spiret. L. Saxatilis lever som regel i den øvre halvdelen av fjæra og L. littorea i den nedre halvdelen. |
Tangstikling (Spinachia spinachia) |
![Tangstikling](/innsendt/bilder/vedlegg/48591/57441f44b42c1/tangstikling_280_1e0.jpg) Bilde: Stein Mortensen | Rike: Animalia (Dyreriket) Rekke: Chordata (Ryggstrengdyr) Underrekke: Vertebrata (Virveldyr) Klasse: Actinopterygii (Beinfisk) Orden: Gasterosteiformes (Stiklingfisker) Familie: Gasterosteidae (Stingsildfamilien) Slekt: Spinachia Art: Spinachia spinachia (Tangstikling)
| Kjennetegn: En langstrakt kropp, et langt spisst hode, 14-16 korte pigger på ryggen, den lange halen og de store finnene skiller denne arten fra de andre stingsild artene langs norskekysten.
Utbredelse: Tangstiklingen finnes langs kysten opp til Nord- Norge, og til forskjell fra de andre stingsildartene lever den ikke i ferskvann.
Næring: Den spiser småreker, fiskeyngel, tanglopper og børstemark.
Alder: Blir maksimalt 1,5 år gammel. |
Torsk (Gadus morhua) |
![Torsk og skrei](/innsendt/bilder/vedlegg/54694/5825f6d26e0ac/torsk_og_skrei_280_1e0.jpg) Bilde: Stein Mortensen | Rike: Animalia (Dyreriket) Rekke: Chordata (Ryggstrengdyr) Underrekke: Vertebrata (Virveldyr) Klasse: Actinopterygii (Beinfisk) Orden: Gadiformes (Torskefisk) Familie: Gadidae (Torskefamilien) Slekt: Gadus Art: Gadus morhua (Torsk)
| Torsken kjennes igjen på den lange, ofte tykkmagete kroppen og den tydelige skjeggtråden under haken. Fargen til torsken kan variere etter levested, og f. eks. den lille, rødaktige taretorsken er samme art som den store havtorsken (som kan bli over 55 kg tung). Torsk forekommer fra fjæra og ned til over 600 meters dyp, både i de frie vannmasser og som bunnfisk. En skiller gjerne mellom to hovedtyper torsk: vandrende oseanisk torsk, og den stasjonære kysttorsken. I tillegg kan torsken deles inn i flere stammer. Arten er en av de vanligste og økonomisk viktigste av våre saltvannsfisker. Den forekommer langs hele kysten og i havområdene rundt Norge. Hovednæringen består for det meste av annen småfisk og krepsdyr. |
Vanlig korstroll (Asterias rubens) |
![Vanlig korstroll](/innsendt/bilder/vedlegg/20993/5c51a511622ef/asterias_rubens_280_1e0.jpg) Bilde: Stein Mortensen | Rike: Animalia (Dyreriket) Rekke: Echinodermata (Pigghuder) Klasse: Asteroidea (Sjøstjerner) Familie: Asteriidae Slekt: Asterias Art: Asterias rubens (Vanlig korstroll)
| Kjennetegn: Oransje, rødbrun, mørkegrønn, mørk
fiolett eller svart. Hvite pigger i rader. Spesielt synlig er ei sentral rad pigger på langs, i midten av hver arm. Diameter ca 15-20 cm.
Utbredelse: Arten er funnet langs heile kysten. |
Vanlig ulke (Myoxocephalus scorpius) |
![Ulke](/innsendt/bilder/vedlegg/48610/57458c3532f30/ulke_280_1e0.jpg) Bilde: Stein Mortensen | Rike: Animalia (Dyreriket) Rekke: Chordata (Ryggstrengdyr) Underrekke: Vertebrata (Virveldyr) Klasse: Actinopterygii (Beinfisk) Orden: Scorpaeniformes (Ulkefisker) Familie: Cottidae (Ulkefamilien) Slekt: Myoxocephalus Art: Myoxocephalus scorpius (Vanlig ulke)
| Vanlig ulke er vanlig langs hele norskekysten og lever som regel på 0-25 meters dyp. Det er en bunnfisk som forekommer på nesten all slags bunn der den spiser fisk, krepsdyr og børstemark. Den er en utpreget stasjonær art, og danner som regel lokale populasjoner. I Norge kan vanlig ulke bli opptil 40 cm lang, og veie litt mindre enn en kilo. |